SFDISK(8)

НАЗИВ
sfdisk - приказује или управља партиционом табелом диска

УВОД

sfdisk [опције] уређај [-N број-партиције]

sfdisk [опције] наредба

ОПИС

sfdisk је скриптно усмерен алат за партиционисање било ког блок уређаја. Ради у међудејственом режиму ако је извршен у терминалу (стандардни улаз се односи на терминал).

Још од издања 2.26 sfdisk подржава MBR (DOS), GPT, SUN и SGI натписе диска, али више не обезбеђује ниједну функционалност за CHS (цилиндар-глава-сектор) адресирање. CHS никада није било важно за Линукс, и овај концепт аддресирања нема смисла за нове уређаје.

sfdisk штити први сектор диска када прави нови натпис диска. Опција --wipe always искључује ову заштиту. Знајте да fdisk(8) и cfdisk(8) потпуно бришу ову област по основи.

sfdisk (од издања 2.26) поравнава почетак и крај партиција са У/И ограничењима блок уређаја када су наведене релативне величине, када се користе основне вредности или када се мултипликативни суфикси (нпр. MiB) користе за величине. Могуће је да ће величина партиције бити оптимизована (смањена или увећана) због поравнања ако је помак почетка наведен тачно у секторима и величини партиције релативно или помоћу мултипликативних суфикса.

Препоручени начин је да уопште не наводите помаке почетка и да наведете величину партиције у MiB, GiB (или тако нешто). У овом случају sfdisk поравнава све партиције на У/И ограничења блок-уређаја (или када су У/И ограничења премала онда на границе мегабајта да би распоред диска остао преносив). Ако је ово основно понашање непожељно (обично за веома мале партиције), онда наведите помаке и величине у секторима. У овом случају sfdisk у потпуности следи наведене бројеве без икакве оптимизације.

sfdisk не прави стандардне системске партиције за натписе SGI и SUN диска као што то ради fdisk(8). Неопходно је изричито стварање свих партиција укључујући системске партиције читавог диска.

sfdisk користи BLKRRPART (поновно читање партиционе табеле) „ioctl“ да би се уверио да систем или други алати не користе уређај (видите такође --no-reread). Могуће је да се ова функција или нека друга sfdisk активност утркује са system-udevd(8). Препоручени начин за избегавање могућих сукоба је коришћење опције --lock. Ексклузивно закључавање ће довести до тога да system-udevd прескочи руковање догађајем на уређају.

sfdisk упит је само савет за кориснике и приказани број партиције не значи да ће исти унос партиционе табеле бити направљен (ако -N није наведено), нарочито за табеле са расцепима.

НАРЕДБЕ

Наредбе се међусобно искључују.

[-N број_партиције] уређај
    Основна sfdisk наредба је да прочита спецификацију за жељено партиционисање уређаја са стандардног улаза, а затим да направи партициону табелу у складу са спецификацијом. Погледајте испод за опис формата уноса. Ако је стандардни улаз терминал, онда sfdisk започиње међудејствену сесију.

    Ако је опција -N наведена, тада се измене примењују на партицију ословљену бројем-партиције. Ненаведена поља партиције се не мењају.

    Знајте да је могуће адресирати некоришћену партицију са -N. На пример, ГЗП увек садржи 4 партиције, али број коришћених партиција може бити мањи. У овом случају sfdisk прати основне вредности из партиционе табеле и не користи уграђене основности за некоришћену партицију дату са -N. Видите такође --append.

-A, --activate уређај [број-партиције...]
    Укључује заставицу подизања система за наведене партиције и искључује заставицу подизања система на свим ненаведеним партицијама. Специјални чувар места „-“ се може користити уместо бројева партиција да би се искључила заставица подизања система на свим партицијама.

    Наредба активирања је подржана само за ГЗП и ПГЗП. Ако је ГПТ натпис откривен, тада sfdisk исписује упозорење и самостално уноси ПГЗП.

    Ако није наведен број-партиције, тада исписује партиције са укљученом опцијом.

--backup-pt-sectors уређај
    Прави резерву сектора текуће партиционе табеле у бинарном формату и излази. Видите одељак ПРАВЉЕЊЕ РЕЗЕРВЕ ПАРТИЦИОНЕ ТАБЕЛЕ.

--delete уређај [број-партиције...]
    Брише све или наведене партиције.

-d, --dump уређај
    Исписује партиције уређаја у формату који је употребљив као улаз за sfdisk. Видите одељак ПРАВЉЕЊЕ РЕЗЕРВЕ ПАРТИЦИОНЕ ТАБЕЛЕ.

-g, --show-geometry [уређај...]
    Исписује геометрију свих или наведених уређаја. Зарад повратне сагласности застарела опција --show-pt-geometry има исто значење као ова.

-J, --json уређај
    Исписује партиције уређаја у JSON формату. Знајте да sfdisk није у могућности да користи JSON као улазни формат.

-l, --list [уређај...]
    Исписује партиције свих или наведених уређаја. Ова наредба се може користити заједно са --verify.

-F, --list-free [уређај...]
    Исписује слободне непартиционисане области на свим или наведеним уређајима.

--part-attrs уређај број_партиције [атрибути]
    Мења битове атрибута ГПТ партиције. Ако атрибути није наведено, тада исписује тренутне поставке партиције. Аргумент атрибути је списак бројева битова или назива битова одвојен зарезима или размацима. На пример, ниска „Захтевана партиција,50,51“ поставља три бита. Тренутно подржани битови атрибута су:

    Бит 0 (Захтевана партиција)
        Ако је овај бит постављен, партиција је потребна да би платформа функционисала. Стваралац партиције указује да брисање или измена садржаја може довести до губитка карактеристика платформе или немогућности платформе да се покрене или да ради. Систем не може нормално да функционише ако се ова партиција уклони и треба је сматрати делом системског хардвера.

    Бит 1 (УИ протокол не блока)
        ЕФИ уграђени програм треба да занемари садржај партиције а не да покуша да чита са ње.

    Бит 2 (Подизни стари БИОС)
        Партиција може бити подизна старим уграђеним програмом БИОС-а.

    Битови 3-47
        Недефинисано и мора бити нула. Резервисано зарад ширења будућим издањима УЕФИ одредбе.

    Битови 48-63
        Резервисани за ГУИД специфично коришћење. Коришћење ових битова ће се разликовати у зависности од врсте партиције. На пример Мајкрософт користи 60 да означи само за читање, 61 за умножак у сенци друге партиције, 62 за скривене партиције и 63 за искључивање самокачења.

--part-label уређај број-партиције [натпис]
    Мења назив ГПТ партиције (натпис). Ако натпис није наведен, тада исписује натпис текуће партиције.

--part-type уређај број-партиције [врста]
    Мења врсту партиције. Ако врста није наведена, тада исписује врсту текуће партиције.

    Аргумент врста је хексадецимални за ГЗП, ГУИД за ГПТ, алијас врсте (нпр. „linux“) или пречица врсте (нпр. „L“). Зарад повратне сагласности опције -c и --id имају исто значење као ова.

--part-uuid уређај број-партиције [УУИБ]
    Мења УУИД ГПТ партиције. Ако ууид није наведен, тада исписује УУИД текуће партиције.

--disk-id уређај [ид]
    Мења одредник диска. Ако ид није наведено, тада исписује тренутни одредник. Одредник је УУИД за ГПТ или цео број без знака за ГЗП.

--discard-free уређај
    Одбацује сваки некоришћени сектор на уређају (непартиционисаном). Користите опцију --list-free да добијете списак слободних области. Видите такође blkdiscard(8).

        Warning

        Сви подаци у одбаченим областима на уређају биће изгубљени! Немојте користити ову опцију ако нисте сигурни.

    Знајте да наредба „T“ у fdisk-у обезбеђује прозорче за навођење некоришћене области за одбацивање. Међутим, sfdisk увек одбацује све непартиционисане области (осим области у којима није могуће направити партиције, као што је почетак уређаја).

-r, --reorder уређај
    Поново нумерише партиције, ређајући их према њиховом почетном померају.

-s, --show-size [уређај...]
    Исписује величине свих или наведених уређаја у јединицама величине 1024 бајта. Ова наредба је ЗАСТАРЕЛА у корист blockdev(8).

-T, --list-types
    Исписује све подржане врсте за натпис текућег диска или натпис наведен са --label.

-V, --verify [уређај...]
    Проверава да ли партициона табела и партиције изгледају исправно.

--relocate опер уређај
    Премешта заглавље партиционе табеле. Ова наредба је тренутно подржана само за ГПТ заглавље. Аргумент опер може бити:

    gpt-bak-std
        Премешта заглавље ГПТ резерве на стандардно место на крај уређаја.

    gpt-bak-mini
        Премешта заглавље ГПТ резерве иза последње партиције. Знајте да УЕФИ стандард захтева заглавље резерве на крај уређаја и партициони алати могу самостално да преместе заглавље да би пратило стандард.

ОПЦИЈЕ

-a, --append
    Не ствара нову партициону табелу, али само придодаје наведене партиције.

    Знајте да некоришћена партиција може бити поново коришћена у ком случају није последња партиција у партиционој табели. Видите такође -N да наведете унос у партиционој табели.

-b, --backup
    Прави резерву сектора текуће партиционе табеле пре почетка партиционисања. Основни назив датотеке резерве је ~/sfdisk-<device>-<offset>.bak; да користите други назив видите опцију -O, --backup-file. Видите одељак ПРАВЉЕЊЕ РЕЗЕРВЕ ПАРТИЦИОНЕ ТАБЕЛЕ за више о томе.

--color[=када]
    Боји излаз. Опционални аргумент када може бити auto, never или always. Ако је аргумент када“ изостављен, подразумева се auto. Боје се могу искључити; за текућу уграђену основност видите излаз --help. Видите такође одељак БОЈЕ.

-f, --force
    Искључује све провере доследности.

--Linux
    Застарела и занемарена опција. Партиционисање које је сагласно са Линуксом (и другим савременим оперативним системима) је основно.

--lock[=режим]
    Користи искључиво БСД закључавање за уређај или датотеку над којом ради. Опционални аргумент режим може бити yes (да), no (не) (или 1 и 0) или nonblock (без_блока). Ако је аргумент режим изостављен, подразумева се "yes" (да). Ова опција преписује променљиву окружења $LOCK_BLOCK_DEVICE. Основно је да се уопште не користи никакво закључавање, али се препоручује зарад избегавања сукоба са systemd-udevd(8) или другим алатима.

-n, --no-act
    Ради све друго осим писања на уређај.

--no-reread
    Не проверава кроз поновно читање партиционе табеле „ioctl“-а да ли је уређај у употреби.

--no-tell-kernel
    Не говори кернелу о изменама партиције. Ова опција се препоручује заједно са --no-reread за измену партиције на коришћеном диску. Измењена партиција не треба да се користи (нпр. прикачена).

-O, --backup-file путања
    Превазилази основни назив датотеке резерве. Знајте да су назив уређаја и померај увек придодати називу датотеке.

--move-data[=путања]
    Премешта податке након премештања партиције, на пример када преместите почетак партиције на друго место на диску. Величина партиције мора остати иста, ново и старо место се могу преклапати. Ова опција захтева опцију -N да би била обрађена само на једној одређеној партицији.

    Опционална путања наводи назив датотеке дневника. Датотека дневника садржи информације о свим радњама читања/писања на подацима партиције. Реч @default као путања приморава sfdisk да користи ~/sfdisk-<називуређаја>.move за дневник. Дневник је изборно од и2.35.

    Знајте да је ова радња ризична и није свемоћна. Не заборавите да направите резерву ваших података!

    Видите такође --move-use-fsync.

    У примеру испод, прва наредба ствара слободну област од 100MiB пре прве партиције и премешта податке које садржи (нпр. систем датотека), следећа наредба ствара нову партицију из слободног простора (на померају 2048), а последња наредба мења редослед партиција у складу са редоследом диска (изворни „sdc1“ ће постати „sdc2“).

        echo '+100M,' | sfdisk --move-data /dev/sdc -N 1

        echo '2048,' | sfdisk /dev/sdc --append

        sfdisk /dev/sdc --reorder

--move-use-fsync
    Користи fsync(2) системски позив након сваког писања приликом премештања података на ново место са --move-data.

-o, --output списак
    Наводи које ће се колоне излаза исписати. Користите --help да добијете списак свих подржаних колона.

    Основни списак колона се може проширити ако је списак наведен у формату +списак (нпр., -o +UUID).

-q, --quiet
    Потискује додатне поруке информација.

--sector-size величинасектора
    Наводи величину сектора диска. Исправне вредности су 512, 1024, 2048, и 4096. Kернел зна величину сектора за уобичајене блок уређаје. Користите ову опцију само на врло старим кернелима, када радите са сликама диска или да заобиђете кернелову основну величину сектора. Од „util-linux“-а -2.17, fdisk прави разлику између логичке и физичке величине сектора. Ова опција мења обе величине сектора у величина сектора.

-u, --unit S
    Застарела опција. Само јединица сектора је подржана. Ова опција није подржана када се користи наредба --show-size.

-X, --label врста
    Наводи врсту натписа диска (нпр., dos, gpt, ...). Ако ова опција није дата, тада sfdisk подразумева постојећи натпис, али ако на уређају још нема натписа, тада врста подразумева dos. Основност или тренутни натпис се може преписати редом заглавља скрипте „label: <назив>“. Опција --label не приморава sfdisk да направи празан натпис диска (видите испод одељак ПРАЗАН НАТПИС ДИСКА).

-Y, --label-nested врста
    Приморава уређивање угнежденог натписа диска. Примарни натпис диска треба да је већ изашао. Ова опција омогућава уређивање на пример хибридног/заштитног ГЗП-а на уређајима са ГПТ.

-w, --wipe када
    Брише потписе система датотека, РАИД-а и партиционе табеле са уређаја, да би избегао могуће сударе. Аргумент када може бити auto (самостално), never (никад) или always (увек). Када ова опција није дата, подразумевано је auto, у ком случају се потписи бришу само у међудејственом режиму; осим старих потписа партиционе табеле који се увек бришу пре стварања нове партиционе табеле ако аргумент када није never. Режим auto такође не брише први сектор (сектор за подизање система), потребно је користити режим always за брисање ове области. У свим случајевима откривени потписи се пријављују порукама упозорења пре него што се направи нова партициона табела. Погледајте такође наредбу wipefs(8).

-W, --wipe-partitions када
    Брише систем датотека, потписе РАИД-а и партиционе табеле са новостворених партиција, како би се избегли могући сукоби. Аргумент када може бити auto, never (никада) или always (увек). Када ова опција није дата, подразумева се auto, у ком случају се потписи бришу само када је у међудејственом режиму и након корисниковог потврђивања. У свим случајевима о откривеним потписима се извештава порукама упозорења после прављења нове партиције. Видите такође наредбу wipefs(8).

-v, --version
    Исписује податке о издању и излази.

-h, --help
    Приказује текст помоћи и излази.

УЛАЗНИ ФОРМАТИ

sfdisk подржава два улазна формата и опште редове заглавља.

  Редови заглавља

Опционални редови заглавља одређују опште информације које се примењују на партициону табелу. Формат линије реда је:

<назив>: <вредност>

Тренутно препознатљива заглавља су:

јединица
    Наводи јединицу партиционисања. Једина подржана јединица је сектори.

label
    Наводи врсту партиционе табеле. На пример dos или gpt.

label-id
    Наводи одредника партиционе табеле. Треба бити хексадецимални број (са префиксом 0x) за ГЗП и УУИД за ГПТ.

first-lba
    Наводи први искористив сектор за ГПТ партиције. Ово заглавље се занемарује ако се величине скрипте и сектора уређаја разликују. У том случају sfdisk користи натпису специфичну основност.

last-lba
    Наводи последњи искористив сектор за ГПТ партиције. Ово заглавље се занемарује ако се величина скрипте сектора уређаја разликују. У том случају sfdisk натпису специфичну основност. Заглавље „last-lba“ се занемарује ако је --force наведено, чинећи скрипту искористивом на диску са различитим величинама.

table-length
    Наводи највећи број ГПТ партиција.

grain
    Наводи најмању величину у бајтима коришћену за израчунавање поравнања партиција. Основно је 1MiB и строго се препоручује коришћене основне. Немојте мењати ову променљиву ако нисте сигурни.

sector-size
    Наводи величину сектора коришћену у улазу. sfdisk увек унутра користи величину сектора уређаја коју доставља кернел за блок уређај или како ју је нанавео корисник на линији наредби (видите --sector-size). Почевши од издања 2.39, sfdisk поново израчунава величине са улаза ако се sector-size заглавље и величина сектора уређаја разликују.

Знајте да је могуће користити редове заглавља само пре него што је прва партиција наведена у улазу.

  Формат неименованих поља

    почетак величина врста подизна

где сваки ред попуњава један описник партиције.

Поља су раздвојена размаком, зарезом (препоручљиво) или запетачком, за чиме по могућству следи размак; почетни и завршни размак се занемарују. Бројеви могу бити октални, децимални или хексадецимални; децимални је основно. Када је поље одсутно, празно или наведено као „-“ користи се основна вредност. Али када је дата опција -N (промена једне партиције), основност за свако поље је његова претходна вредност.

Основна вредност за почетак је први недодељени сектор поравнат у складу са У/И ограничењима уређаја. Основни померај почетка за прву партицију је 1 MiB. Ако за померајем следе суфикси множитеља (KiB, MiB, GiB, TiB, PiB, EiB, ZiB и YiB), тада се број тумачи као померај у бајтовима. Од и2.38 када је дата опција -N (промена једне партиције), „+“ се може користити за повећање партиције померањем почетка партиције ако има слободног простора пре партиције.

Основна вредност величина означава „што је више могуће“; тј. до следеће партиције или до краја уређаја. Нумерички аргумент се по основи тумачи као број сектора, али ако после величине следи један од суфикса умножавања (KiB, MiB, GiB, TiB, PiB, EiB, ZiB и YiB), онда се број тумачи као величина партиције у бајтовима и она се затим поравнава према У/И ограничењима уређаја. „+“ се може користити уместо броја да би се повећала партиција што је више могуће. Знајте да је „+“ еквивалент основном понашању за нову партицију; постојећим партицијама величина ће се променити по потреби.

врста партиције је дата у хексадецималном облику за ГЗП (DOS) где је префикс 0x изборни; ГУИД ниска за ГПТ; пречица или алијас. Препоручује се коришћење два слова за ГЗП хексадецималне кодове да би се избегли сукоби између застареле скраћенице „E“ и „0E“ ГЗП хексадецималног кода. Зарад повратне сагласности sfdisk покушава да протумачи врсту као пречицу као прву могућност у скриптама партиционисања такође на другим местима (нпр. наредба --part-type) покушава пречице као последњу могућност.

Од v2.36 „libfdisk“ подржава алијасе врсте партиције као проширења пречицама. Алијас је једноставна људима читљива реч (нпр. „linux“).

Од v2.37 „libfdisk“ подржава називе врста партиција на улазу, занемарујући величину слова и све не-азбучно-бројевне и не-цифрене знакове у називу (нпр. „Linux /usr x86“ је исто као „linux usr-x86“).

Подржане пречице и алијаси:

L - alias 'linux'
    Линукс; значи 83 за ГЗП и 0FC63DAF-8483-4772-8E79-3D69D8477DE4 за ГПТ.

S - alias 'swap'
    разменска област; значи 82 за ГЗП и 0657FD6D-A4AB-43C4-84E5-0933C84B4F4F за ГПТ

Ex - alias 'extended'
    Проширена ГЗП партиција; 05 за ГЗП. Оригинална пречица „E“ је превазиђена услед сукоба са „0x0E“ врстом ГЗП партиције.

H - alias 'home'
    лична партиција; значи 933AC7E1-2EB4-4F13-B844-0E14E2AEF915 за ГПТ

U - alias 'uefi'
    ЕФИ системска партиција, значи ЕФ за ГЗП и C12A7328-F81F-11D2-BA4B-00A0C93EC93B за ГПТ

R - alias 'raid'
    Линукс РАИД; значи ОД за ГЗП и A19D880F-05FC-4D3B-A006-743F0F84911E за ГПТ

V - alias 'lvm'
    ЛВМ; значи 8E за ГЗП и E6D6D379-F507-44C2-A23C-238F2A3DF928 за ГПТ

Основна вредност врсте је linux.

Пречица „X“ за Линукс проширену партицију (85) је застарела у корист „Ex“.

подизна је наведена као [*|-], као са подразумеваном не-подизном. Вредност овог поља није значајна за Линукс – када Линукс ради систем је већ подигнут – али може имати улогу за одређене учитаваче подизника система и за друге оперативне системе.

  Формат именованих поља

Овај формат је читљивији, робуснији, проширив и омогућава навођење додатних информација (нпр. УУИД). Препоручује се да користите овај формат да одржите ваше скрипте читљивијим.

    [уређај :] назив[=вредност], ...

Поље уређај је изборно. sfdisk извлачи број партиције из назива уређаја. Омогућава навођење партиција насумичним редом. Ову функционалност најчешће користи --dump. Немојте је користити ако нисте сигурни.

вредност може бити између наводника (нпр., „name="Ово је назив партиције"). Поља start= и size= подржавају „+“ и „-“ на исти начин као и Формат неименованих-поља.

Тренутно подржана поља су:

start=број
    Први недодељени сектор поравнат у складу са У/И ограничењима уређаја. Основни померај почетка за прву партицију је 1 MiB. Ако за померајем следе суфикси множитеља (KiB, MiB, GiB, TiB, PiB, EiB, ZiB и YiB), тада се број тумачи као померај у бајтовима.

size=број
    Наводи величину партиције у секторима. За бројем могу да следе суфикси множитеља (KiB, MiB, GiB, TiB, PiB, EiB, ZiB и YiB), тада се тумачи као величина у бајтовима а величина је поравната у складу са У/И ограничењима уређаја.

bootable
    Означава партицију подизном.

attrs=ниска
    Атрибути партиције, уобичајено битови атрибута ГПТ партиције. Видите --part-attrs за више појединости о формату ниске ГПТ-бита.

uuid=ниска
    УУИБ ГПТ партиције.

name=ниска
    Назив ГПТ партиције.

type=код
    Хексадецимални број (без 0x) за ГЗП партицију, ГУИД за ГПТ партицију, пречица као за формат неименованих поља или назив врсте (нпр. type="Linux /usr (x86)"). Видите горњи одељак о формату неименованих поља за више о томе. Зарад повратне сагласности поље Id= има исто значење.

НАТПИС ПРАЗНОГ ДИСКА

sfdisk по основи не прави партициону табелу без партиција. Редови са партицијама се очекују у скрипти по основи. Празна партициона табела мора бити изричито затражена у реду заглавља скрипте „label: <назив>“ без икаквих редова партиција. На пример:

    echo 'label: gpt' | sfdisk /dev/sdb

ствара празну ГПТ партициону табелу. Знајте да --append искључује ову функцију.

ПРАВЉЕЊЕ РЕЗЕРВЕ ПАРТИЦИОНЕ ТАБЕЛЕ

Препоручује се да сачувате распоред ваших уређаја. sfdisk подржава два начина.

  Исписује у „sfdisk“ сагласном формату

Користи --dump наредбу да сачува опис распореда уређаја у датотеку текста. Формат исписа је погодан за каснији улаз sfdisk-а. На пример:

    sfdisk --dump /dev/sda > sda.dump

Ово се касније може вратити:

    sfdisk /dev/sda < sda.dump

Знајте да sfdisk потпуно враћа врсте партиција и УУИД-е партиција. Ово може потенцијално да постане проблем ако удвостручите исти распоред на на различите дискове, јер може резултирати удвострученим УУИД-има на вашем систему.

  Потпуна бинарна резерва

Ако желите да направите потпуну бинарну резерву свих сектора у којима је похрањена партициона табела, онда користите наредбу --backup-pt-sectors. Она записује секторе у датотекама ~/sfdisk-<уређај>-<померај>.bak. Основни назив датотеке резерве може да се измени опцијом --backup-file. Датотеке резерве садрже само необрађене податке са уређаја. На пример:

    sfdisk --backup-pt-sectors /dev/sda

ГПТ заглавље се касније може вратити:

    dd if=~/sfdisk-sda-0x00000200.bak of=/dev/sda seek=$((0x00000200)) bs=1 conv=notrunc

Могуће је такође користити опцију --backup за стварање исте резерве одмах по покретањ за друге sfdisk наредбе. На пример, направите резерву партиционе табеле пре брисања свих партиција из партиционе табеле:

    sfdisk --backup --delete /dev/sda

Исти концепт датотека резерве користи и wipefs(8).

Знајте да sfdisk од издања 2.26 више не доставља опцију -I за враћање сектора. dd(1) обезбеђује све неопходне функционалности.

БОЈЕ

Обојавање излаза је примењено „terminal-colors.d(5)“ функционалношћу. Изричито обојавање се може искључити празном датотеком

    /etc/terminal-colors.d/sfdisk.disable

за наредбу sfdisk или за све алате са

    /etc/terminal-colors.d/disable

Од издања 2.41, променљива окружења $БЕЗ_БОЈЕ је такође подржана да искључи бојење излаза осим ако није изричито укључена опцијом линије наредби.

Корисничке специфичне $XDG_CONFIG_HOME/terminal-colors.d или $HOME/.config/terminal-colors.d преписују општа подешавања.

Знајте да се обојавање излаза може укључити по основи, и у том случају terminal-colors.d директоријуми не треба још да постоје.

Логички називи боја које подржава sfdisk су:

заглавље
    Заглавље табела излаза.

упоз
    Поруке упозорења.

добродошлица
    Порука добродошлице.

ОКРУЖЕЊЕ

SFDISK_DEBUG=all
    укључује излаз „sfdisk“ прочишћавања.

LIBFDISK_DEBUG=all
    укључује излаз „libfdisk“ прочишћавања.

LIBBLKID_DEBUG=all
    укључује излаз „libblkid“ прочишћавања.

LIBSMARTCOLS_DEBUG=all
    укључује излаз „libsmartcols“ прочишћавања.

LOCK_BLOCK_DEVICE=<режим>
    користи изричито БСД закључавање. Режим је 1 или 0. Видите --lock за више о томе.

БЕЛЕШКЕ

Од издања 2.26 sfdisk више не доставља опцију -R или --re-read да би приморао кернел да поново прочита партициону табелу. Уместо тога користите blockdev --rereadpt.

Од издања 2.26 sfdisk не доставља опције --DOS, --IBM, --DOS-extended, --unhide, --show-extended, --cylinders, --heads, --sectors, --inside-outer, --not-inside-outer.

ПРИМЕРИ

sfdisk --list --label-nested=mbr /dev/sda
    Исписује заштитнички ГЗП на уређају са ГПТ натписом диска.

echo -e ',10M,L\n,10M,L\n,+,\n' | sfdisk /dev/sdc
    Прави три Линукс партиције, са подразумеваним почетком, величина прве две партиције је 10MiB, а последња партиција попуњава сав преостали простор на уређају.

echo -e 'size=10M, type=L\n size=10M, type=L\n size=+\n' | sfdisk /dev/sdc
    Исто као претходни пример, али у формату именованих поља.

echo -e 'type=swap' | sfdisk -N 3 /dev/sdc
    Поставља врсту 3° партиције на „swap“.

sfdisk --part-type /dev/sdc 3 swap
    Исто као претходни пример, али без коришћења скрипте.

sfdisk --delete /dev/sdc 2
    Брише 2° партицију.

echo "+,+" | sfdisk -N 3 --move-data /dev/sdc
    Повећава трећу партицију на обе стране, помера почетак да би користио слободан простор пре партиције и повећава величину да би користио сав слободан простор након партиције, и премешта такође и податке партиције.

АУТОРИ

Тренутна sfdisk примена је заснована на изворном sfdisk-у коју је урадио Андриас Е. Брувер.

ПОГЛЕДАЈТЕ ТАКОЂЕ

fdisk(8), cfdisk(8), parted(8), partprobe(8), partx(8)

ПРИЈАВЉИВАЊЕ ГРЕШАКА

За пријављивање грешака, користите „https://github.com/util-linux/util-linux/issues[issue tracker]“.

ДОСТУПНОСТ

Наредба sfdisk је део „util-linux“ пакета који се може преузети са